![צילום: טל שחר צילום: טל שחר](https://images1.ynet.co.il/PicServer3/2013/08/01/4771961/477194401000100660140no.jpg)
![אורי קופר אורי קופר](https://images1.ynet.co.il/PicServer4/2015/10/19/6567656/50.jpg)
המפתחות של העיר
המשחק הקבוצתי של הצהובים, חוסר הפרגון של האדומים. הדומיננטיות של זהבי, החשיבות של גרזיצ'יץ'. הפתיחה הרצחנית של סוזה, האלתורים של בן־שמעון. חמש נקודות לקראת הדרבי התל־אביבי
עונת 2004/5 הייתה אחת הגדולות בחייו של חוס הידינק. איינדהובן שלו, בניצוחם של מארק ואן בומל וג'י סונג פארק, זכתה בדאבל ההולנדי והגיעה לחצי גמר ליגת האלופות, שבו הודחה על ידי מילאן רק בגלל שערי חוץ. "מתי הבנת שזו העונה שלכם?", נשאל אז הידינק. "בכל שבוע שהסתכלתי על טבלת המבשלים", ענה המאמן, "ראיתי שהשערים מגיעים מעבודה קבוצתית, וכך ידעתי שאנחנו קבוצה אדירה".
הידינק הוא לא המאמן היחיד שרואה בכמות הבישולים מדד לאיכות הקבוצה, והסיבה ברורה. אחוז שערים מבושלים גבוה מלמד על משחק קבוצתי, שמושפע פחות מיכולת של שחקן ספציפי ביום נתון. המדד הזה בולט במיוחד במבט לקראת הדרבי התל-אביבי הערב. בעוד שכ-65 אחוז מהשערים במכבי ת"א מגיעים מבישול (השיעור הגבוה בליגה), בהפועל מדובר רק ב-45 אחוז - נמוך בכל קנה מידה ובכל ליגה, בטח עבור קבוצה שהמשחק שלה מתבסס על הנעת כדור. רק בסכנין ובמכבי פ"ת אחוז הבישולים נמוך יותר, ומהבחינה הזו מדובר בעונה עם הכי פחות פרגון על המגרש אצל הפועל זה 23 שנה.
יש שלושה פרמטרים חשובים המשפיעים
המצ'-אפ של הערב
לערן זהבי דווקא יש הרבה זמן לעשות מה שהוא רוצה על המגרש. רבות דובר על הדומיננטיות שלו במכבי, והנה נתון שממחיש זאת. בליגה האירופית, כמו בכל ליגה גדולה בעולם, סופרים לשחקנים "מסירות מפתח". לא מדובר רק במסירות שהשאירו שחקן מול שוער, אלא בכל מסירה שבזכותה נוצר משהו בהתקפה. זה יכול להיות שחקן הגנה ששיחרר כדור מהיר ליציאה קדימה, או קשר שהעביר כדור בין שני יריבים וכעבור שני מהלכים נוספים הקבוצה הבקיעה. כל מסירה קריטית נספרת.
זהבי אחראי לכ־20 אחוז ממסירות
בראיין גרזיצ'יץ' הוא אולי השחקן הטוב בארץ בעצירת התקפות המעבר האלה. המסירה של גרזיצ'יץ' לא תמיד מדויקת, ולפעמים הוא מוסר אחורה בצורה מתסכלת, אבל בתחום הזה – בלימה או האטה של התקפות המעבר של היריב – הוא האיש שאתה רוצה בקישור האחורי שלך. כך היה גם כששיחק בקריית־שמונה, וזו הסיבה שרן בן־שמעון אוהב אותו. המאץ'־אפ הזה בין זהבי לגרזיצ'יץ', בניסיון של מכבי לצאת מהר קדימה, הוא המעניין והחשוב הערב.
השדרוג של טב"ח
אם רוצים להבין מדוע כדאי לשחקן להיות היום במכבי ת"א, צריך להסתכל קודם כל על טל בן-חיים. לטב"ח עוד יש לאן להתקדם. הוא לא תמיד עושה את הפעולה הנכונה, המהירות לבדה לא תספיק ברמות גבוהות יותר, אבל אפשר להבחין במגמת שיפור קבועה אצלו. זה לא דבר שרואים בישראל בכל יום.
עד לא מזמן בן-חיים היה ידוע בעיקר בזכות טריק אחד, שזיכה אותו בכינוי "תיירי הנרי הישראלי": מגיע מצד שמאל, חותך ימינה ובועט לפינה הרחוקה עם רגל ימין, החזקה שלו על הנייר. והנה, תראו מה קורה לו במכבי: לחלוץ שחצה את הכביש בקיץ יש ארבעה שערים וארבעה בישולים – כולם, כל השמונה, דווקא ברגל שמאל. תקופה קצרה במכבי, ובן־חיים הוסיף מימד למשחק שלו.
עכשיו תחשבו מה היה קורה אם שחקן כמו חן עזרא, למשל, היה זוכה להתאמן עם הצוות המקצועי של ג'ורדי קרויף.
להתחיל מהר ואז להגביר
אחד המאפיינים הברורים של הפועל העונה: היא משחקת הרבה יותר טוב דווקא כשהיריבה שלה צריכה לכבוש. יש פה היגיון. הפועל מתקשה מול צפיפות, ולכן, כשהיריב פותח את המשחק במטרה להבקיע, לאדומים קל יותר. התוצאה ברורה: או שהפועל לא כובשת בכלל (ארבעה משחקים), או שהיא כובשת יותר משער אחד (שמונה משחקים). אצלה אין שער אחד קטן.
כשקבוצה חוששת לחטוף תבוסה, הרבה פעמים אומרים שצריך לעבור את הפתיחה בשלום. הערב, כשאצל אוהדים רבים, בעיקר של הפועל, יש תחושה של קריסה אפשרית, המשפט הזה נכון מתמיד.
בראש של בן-שמעון
מכבי, במטרה לדרוס, יכולה לשחק הערב 3-4-3 שכבר עבד מצוין העונה, אבל קשה להאמין שפאולו סוזה יפתח כך את המשחק. אף שניחוש ההרכב המלא של הצהובים זו משימה כמעט בלתי-אפשרית, עדיין אפשר לחשוב מה סוזה רוצה להשיג טקטית. כדי לנצל את חולשתה של הפועל באגפים, אפשר להניח שטל בן-חיים ישחק בשמאל וזהבי אולי יעבור הפעם לצד ימין. אל תופתעו אם אלברמן, מיטרוביץ' וראדי ישחקו יחד.
אבל השינויים הטקטיים האפשריים מעניינים יותר בצד האדום. מה בן-שמעון יכול לעשות כדי לעבור את הערב הזה בשלום? בגדול, הדרך היחידה שניצחה את מכבי העונה היא ה-4-4-2 של אלישע לוי, אבל להפועל אין שחקנים בצדדים כמו בוזגלו ונסאר, ובן־שמעון כבר הוכיח, בהפסד למכבי חיפה, שמול יריבה חזקה הוא מפחד לשחק רק עם שני שחקנים באמצע.
באימונים השבוע תורגל רמזי ספורי בהרכב כקשר השלישי, אבל אולי עדיף לרב"ש לאלתר קצת אחרת ולשחק עם ספורי, או עם זגורי, דווקא בחלק ההתקפי. במקרה כזה, ורמוט הוא זה שצריך לשחק יותר מאחור, להתחיל את המשחק ממרכז הקישור ולא לנוע אליו. מהלך כזה, שאולי ילווה גם בהסטה של שכטר לאגף, ייתן להפועל אפשרות להגן עם אותה כמות שחקנים, אבל גם יעניק לוורמוט הזדמנות להוציא התקפות מהירות מאחור ולעקוץ. ובמצב הנוכחי של הפועל, עקיצה היא הדרך היחידה לנצח דרבי.
- היכנסו לעמוד הטורים המיוחד של אורי קופר
- רוצים לדבר על כדורגל? עשו לייק לעמוד הפייסבוק של "הכל מקצועי"
ועקבו אחרי אורי קופר בטוויטר
.
![](/images/letter.png)
![](/images/arrow.jpg)