האם ידעתם שעד שליש מחצי מיליארד החולים הסוכרתיים בעולם יפתחו פצע סוכרתי ברגליהם במהלך חייהם ושמחציתם יפתחו זיהום שיתבטא בקטיעת גפה אצל 17% מהם? מתברר כי הסיבוך הקשה והפחות ידוע הזה נחשב כיום לאחת הסיבות המובילות למוגבלויות ונכויות בעולם. ומה המצב בישראל? לא מזהיר במיוחד.
"על פי דו"ח ה- OECD ישראל מדורגת במקום השני בעולם בקטיעות גפיים תחתונות (אחרי מקסיקו) ועל פי מכון המחקר של הכנסת 3 מכל 1,000 חולי סוכרת בישראל עוברים קטיעה של גפיים תחתונות בכל שנה, וכ-75% מקטיעות הגפיים התחתונות נעשות בחולי סוכרת", כך אומרת ד"ר חנה קאופמן, מומחית בכירורגיה אורתופדית, מנהלת מרפאת פצע מכבי מחוז הצפון, יועצת ארצית בתחום פצעים קשיי ריפוי מכבי שירותי בריאות, סגנית מנהל רפואי מחוזי צפון והחוקרת הראשית במחקר מכבי שירותי בריאות.
"למעשה מספר החולים הסובלים מסיבוכים הקשורים בסוכרת נמצא במגמת עלייה", היא מוסיפה. "סוכרת פוגעת בגפיים התחתונות ונחשבת, כיום, לסיבה ה-10 לעומס על מערכות הבריאות בעולם ולגורם למוגבלויות. רבים מהפצעים על רקע סוכרת מורכבים מאוד לטיפול ונדרש זמן רב לרפאם. הפצעים מהווים אתגר קליני וכלכלי, וקלינאים העוסקים בתחום מחפשים חדשנות טכנולוגית בריפוי פצעים, שתסייע בידם לטפל בחולים עם פצעים קשיי ריפוי.
מהן ההתפתחויות המחקריות החדשות בתחום?
"קיימים שני מחקרים חדשים ובולטים בתחום זה אשר נעשו במחקר הראשון השתתפו 145 חולים סוכרתיים עם פצעים קשיי ריפוי על רקע כף רגל סוכרתית או פצעים שנוצרו לאחר קטיעות. המטופלים סבלו מפצעים ברמה 1 או 2. על פי האינדקסים המקובלים לסווג פצעים סוכרתיים רמה 1 מעידה על פגיעה שטחית בעור, או בשכבה התת עורית, ורמה 2 מוגדרת ככזו כשהפצע מתרחב לגידים ולעצמות. הנחקרים חולקו אקראית לשתי קבוצות טיפול וטופלו בהתאם לפרוטוקול הטיפול המקובל (Standard of Care) הכולל שטיפה אנטי-בקטריאלית, הטריה, ספיגת הפרשות מהפצע, מניעת זיהומים, הסרת לחץ מהפצע ואיסור לדרוך על הפצע."
"בטיפול נעשה שימוש בטכנולוגיה פורצת דרך שפותחה באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה בשם נטרוקס NATROX . הטכנולוגיה מזרימה חמצן מקומי 24/7 לפצעים שלא נרפאו קודם ובמחקר נמצא ש-52% מהמטופלים החלימו לחלוטין מפצעיהם. עוד נמצא במחקר ששטחם של הפצעים הצטמצם, בסנטימטר רבוע, ב-70% בהשוואה ל-40% בקבוצת הביקורת. מדובר בצמצום שטח פצע גבוה ב-73% מצמצום שטח הפצע בקבוצת הביקורת."
"המחקר בוצע ב-19 מרכזים בארה"ב במשך 12 שבועות ומסקנות החוקרים היו כי שימוש בחמצן מקומי מביא לריפוי מהיר יותר, מובהק סטטיסטית, בחולים עם פצעים סוכרתיים שאינם נרפאים בטיפול רפואי סטנדרטי בלבד. החוקרים המליצו לטפל בחולים הללו בקהילה, תוך מעקב וניטור של גורמי מקצוע, על פני האלטרנטיבה של אשפוז בבית חולים. אין מחקר דומה לזה ברמתו בתחום הפצעים."
"המחקר השני בתחום בוצע כאן אצלנו בישראל על ידי שירותי בריאות מכבי. במחקר השתתפו 200 חולים עם פצעים קשיי ריפוי, שטופלו בין חודש ל-5 שנים.
61% מהנחקרים היו גברים כאשר 99 מהחולים סבלו מפצעים על רקע בעיות ורידים, 32 מפצעים שנבעו ממחלות עורקים, 31 מכיבים סוכרתיים, 13 מפצעי לחץ ו-25 בגלל סיבות בריאותיות שונות. במחקר שפורסם פעמיים במגזינים רפואיים מוערכים הוכח שפצעים שלא נרפאו במשך חודשים ארוכים הצליחו להיסגר במהירות מרשימה עם מערכת טיפול בחמצן מקומי נטרוקס NATROX. טיפול זה הביא לריפוי של 47 עד 57 אחוזים מהפצעים לאחר 52 ימי טיפול, בממוצע : 57% מהפצעים על רקע כף רגל סוכרתית החלימו לחלוטין או הצטמצמו ב-90%, 60% מהפצעים על רקע בעיות בוורידים החלימו לחלוטין או הצטמצמו ב-90%, 52% מפצעי הלחץ החלימו לחלוטין או הצטמצמו ב-90% ו-30% מהפצעים על רקע בעיות בעורקים החלימו לחלוטין, או הצטמצמו ב-90%."
היכן התקיימו הטיפולים?
"במרפאות פצע של מכבי שירותי בריאות. למחקר גויסו חולים שסיכויי ההחלמה של פצעיהם היו נמוכים בגלל סוכרת, מחלות בכלי הדם ומחלות נלוות מהם סבלו. לפני כניסתם למחקר הנחקרים שגילם הממוצע עמד על 65 טופלו במגוון רחב של טיפולים וחבישות מתקדמות ופצעיהם לא החלימו. בעקבות המחקר, מכבי שירותי בריאות הייתה הקופה הראשונה שהכלילה את הטכנולוגיה בסל שירותיה במימון מלא".
ממה בעצם נובעת חשיבותו של החמצן להצלחה הטיפולית?
"פצע כרוני זקוק לשם החלמתו לחמצן בכמות גבוהה פי 5 מצרכיה של רקמה בריאה. הטיפול בחמצן מקומי הוא כלי חשוב וייחודי בהתמודדות עם פצעים קשיי ריפוי, כי רוב הפצעים סובלים מדרגה כזאת או אחרת של מחסור בחמצן (היפוקסיה). חמצן עוזר ליצירת כלי דם חדשים, לחילוף חומרים בתא ולייצור אנרגיה, לפעילות אנטי בקטריאלית, לחיזוק רקמת הצלקת ולהחשת סגירתם של פצעים".
הטכנולוגיה בה נעשה שימוש במחקר של מכבי היא טכנולוגיית נטרוקס NATROX המורכבת ממחולל חמצן קטן, המספק לפצע 98% חמצן טהור ולחות באמצעות צינורית דקה וממברנה המונחת על 'מיטת' הפצע. המכשיר הקטן (כגודל טלפון נייד), נישא על גופו של המטופל ומאפשר טיפול רציף גם בלילה. יעילות הטיפול הוכחה בשורה של מחקרים קליניים. הטכנולוגיה נכללת בבריטניה בקווים המנחים לריפוי פצעים והיא זמינה למבוטחי מכבי בהפניית רופא. כמו כן היא מאושרת על ידי ה-FDA ומשרד הבריאות לטיפול בפצעים סוכרתיים, בכיבים ורידיים, בפצעי טראומה, בפצעי ניתוח שאינם נסגרים ועוד.
מי שחווה על בשרו את ייסורי הסוכרת ומגדיר את טכנולוגיית נטרוקס כמצילת חיים של ממש הוא אייזיק דורפמן (82) ניצול שואה, גרוש, אב לשני ילדים, וסב לשני נכדים מכרמיאל. "לפני כשנה, באוקטובר 2020, עברתי קטיעה ברגל ימין, מתחת לברך בגלל סוכרת. הקטיעה של הרגל, מבחינתי, היא סיפור ארוך ועצוב, שהתחיל מפצע קטן באצבע הקטנה ברגל ימין והיה יכול להיגמר אחרת" הוא מספר בכאב.
"פניתי לטיפול רפואי, אושפזתי בבית חולים, טופלתי בהרטבות ובחבישות, ולמרות זאת האצבע המשיכה להשחיר. למרות המצב שוחררתי לביתי, והמליצו לי על טיפול בפולידין." המשכתי טיפול בחבישות במרפאת אחיות, במשך חודשיים שלושה, יום יום. ולמרות זאת, המצב שלי החמיר והרגל התנפחה. קיבלתי הפנייה מיידית לבית החולים, אשפזו אותי למשך שבוע, המשיכו לטפל בי באותו האופן ואח"כ נשלחתי שוב לביתי. שוב טופלתי במרפאת אחיות, בחבישות אחרות. אושפזתי שוב ושוב וכשלא חל שיפור במצבי, אמר לי רופא, מבלי שהסתכל לי בעיניים, שאין אספקת דם לאזור, שאי אפשר להציל את הרגל, ושצריך לקטוע את הרגל, וכך היה."
מה היו השלכות הקטיעה?
"מאדם עצמאי הפכתי לאדם שנזקק לעזרת מטפלים. אחרי הניתוח קיבלתי שלושה מטפלים מביטוח לאומי, שעוזרים לי ביום יום. אמרו לי שבגילי אסור לעשות פרוטזות, כי אני מבוגר ולכן אני מתנייד בכסא גלגלים חשמלי, וגם איתו, אני לא יכול לבקר את הילדים שלי, כי הם גרים בבתים בלי מעליות. זה ממש קשה."
אבל למעשה זה לא נגמר רק בזה?
"נכון. לפני כחצי שנה, התחלתי לדמם בקרסול ובכף הרגל הבריאה שנותרה לי. אחרי שעצרתי את הדם לבד גיליתי שני כיבים עמוקים ברגל. הלכתי לרופא המשפחה שלי והוא שלח אותי למרפאת אחיות. טופלתי במשך כשלושה חודשים במשחות וחבישות, אבל ללא שום תוצאות. מרחתי ומרחתי והפצע לא נסגר, ובסוף הגעתי למרפאת הפצעים של מכבי שם הפנו לטיפול באמצעות חמצן מקומי."
"הפצע היה מאוד עמוק ובהתחלה לא ראינו שינוי, אבל אחרי כשבועיים וחצי של טיפול בחמצן מקומי בפצע, ראיתי שהשוליים של הפצע התאוששו ושהפצע נראה קטן יותר. הייתי במעקב צמוד של מרפאת פצע בכל תהליך ההחלמה, והם ורוני האח שטיפל בי בבית אישרו את ההתקדמות- שהנטרוקס עובד, שהרקמה מתאוששת ושההפרשה הדמית מעידה על זה. אחרי חודש וחצי הפצע נרפא לחלוטין. הרגשתי שזה ממש נס ופלא והתקדמות פנטסטית מבלי שהצטרכתי לעבור קטיעה. כעת כשאני מסתכל על הרגל וקולט איך מפצע כזה עמוק הפצע נסגר ונרפא אני מבין שהטכנולוגיה הזו הצילה לי את הרגל, ומאוד חבל לי שלא הכרתי אותה לפני שקטעו לי את הרגל כי חיי היו נראים אחרת לגמרי".
פורסם לראשונה: 23:16, 15.12.21