בית המשפט לענייני משפחה בצפת קיבל לאחרונה בקשה שהגיש אחיו של גבר ערירי שהלך לעולמו בגיל 79, והורה לבטל את צוואתו – שבמסגרתה הוריש את כל רכושו לאח אחר ולאחיינו - בטענה שהמנוח לא היה כשיר לערוך אותה מבחינה משפטית. השופטת אביבית נחמיאס קבעה שבשנים לפני מותו הוא סבל מהיעדר יכולת להבין את המציאות.
תחילת הפרשה באוקטובר 2015, אז חתם המנוח על הצוואה שערך עבורו עורך דין המכיר אותו מילדות. לאחר מותו, באוגוסט 2016 ניתן צו לקיום הצוואה. כשנה לאחר מכן הגיש אח אחר של המנוח בקשה לביטול הצו. במסגרת בירור התביעה מינה בית המשפט מומחה מטעמו, כשמחוות דעתו עלה שבסבירות גבוהה המנוח לא היה כשיר מבחינה קוגניטיבית לחתום על הצוואה.
האח והאחיין הזוכים טענו כי חוות הדעת אינה משקפת את מצבו הקוגניטיבי של המנוח, וכי בפועל הוא היה צלול עד יומו האחרון. עורך הדין שערך את הצוואה העיד כי המנוח היה מוגבל פיזית בלבד, וכי אם הוא היה מטיל ספק בצלילותו, לא היה עורך את הצוואה.
מצד שני טען האח המתנגד שהמנוח לא היה כשיר לחתום על הצוואה, בין היתר משום שהיה אלכוהוליסט, סבל מדמנציה, עבר שני אירועי שבץ מוחי ולא תקשר עם סביבתו בשנה האחרונה לחייו.
השופטת נחמיאס קיבלה את עמדת המומחה, שלפיה המנוח סבל כמה שנים לפני מותו מירידה מנטלית קוגניטיבית והיעדר יכולת להבין את המציאות, ולא סביר שבמהלך תקופה זו חלה הטבה שאפשרה לו להבין את משמעות הצוואה. המומחה הסביר כי המנוח חווה מצבי בלבול וכי בזמן החתימה על הצוואה הוא סבל מדמנציה בינונית-קשה.
![עו"ד אלינור ליבוביץ' עו"ד אלינור ליבוביץ'](https://ynet-pic1.yit.co.il/cdn-cgi/image/f=auto,w=740,q=75/picserver5/crop_images/2022/01/08/Bk11aK6U3F/Bk11aK6U3F_195_23_156_208_0_medium.jpg)
היא ציינה כי אפילו אחד הזוכים – אחיו של המנוח שהתגורר עמו 27 שנה – הודה בשלב כלשהו שאחיו "לא היה צלול בכלל", ידיו היו רועדות, הוא לא תקשר עם הסביבה ואף נהג לדבר עם אנשים שנפטרו לפני עשרות שנים בשפה המרוקאית.
היא הוסיפה כי ניסיונו של עורך הדין להציג את המנוח כצלול באופן מוחלט ללא כל קושי מנטלי עומד בסתירה חזיתית לאמור בחוות הדעת של המומחה, ולנוכח בעיות אחרות בעדותו – כגון היעדר תרשומת על נסיבות החתימה – יש להעדיף את עמדת המומחה.
בפסק הדין צוין שלא הוזמנו לעדות גורמים רפואיים שטיפלו במנוח וכי בעדויות מטעם התביעה נפלו סתירות רבות. כך למשל, אחייניתו של המנוח העידה כי ביקרה אותו מדי יום והוא תמיד אכל לחם עם לבן, בעוד שאחד מהתובעים העיד שהמנוח אהב לאכול על-האש, יצא למסעדות ו"אהב את החיים".
השופטת דחתה את ניסיון העדים להציג את המנוח כמי שסבל רק פיזית, ללא קשיים מנטליים, וסיכמה כי התכחשות מוחלטת זו לתיעוד הרפואי שהוצג מקשה על העדפת עדויות אלה על פני חוות דעת המומחה. לפיכך היא הורתה על ביטול הצו לקיום צוואת המנוח.
• לקריאת פסק הדין המלא – לחצו כאן
• הכתבה בשיתוף אתר המשפט הישראלי פסקדין
• ב"כ התובע 1: עו"ד דוד דואייב
• ב"כ הנתבע: עו"ד גל טורס
• עו"ד אלינור ליבוביץ' עוסקת בירושות וצוואות
• הכותבת לא ייצגה בתיק
• ynet הוא שותף באתר פסקדין