לאחר שנים של מתן טיפול בהיקף מצומצם, חולי הסרטן מאילת והאזור יקבלו מענה באמצעות רופאי בית החולים בילינסון. המהלך יצא לדרך בשבועות האחרונים ובמסגרתו מומחי מרכז דוידוף מגיעים באופן קבוע לאילת ומעניקים טיפול לחולי הסרטן בבית החולים יוספטל בעיר.
בית החולים יוספטל מתמודד לאורך השנים עם קושי עצום בגיוס כוח אדם ויש לכך השלכות קשות על השירותים הניתנים בבית החולים היחידי בעיר. בבית החולים לא פועלת מחלקה אונקולוגית אלא רק אשפוז יום, ועד כה רוב החולים נאלצו להגיע לבתי החולים במרכז הארץ או לסורוקה בבאר-שבע על מנת לקבל את הטיפול. סגירתו של שדה התעופה שדה דב בתל-אביב והעובדה ששדה התעופה הקרוב ביותר לאילת, רמון, נמצא כ-20 ק"מ מהעיר הפכו את הנסיעות למרכז למורכבות יותר. גם המצב הביטחוני הופך את היציאה מהעיר לצורך טיפולים אונקולוגיים למסובכת יותר. חבירתם של מומחי דוידוף לצוותי בית החולים יוספטל, הופכת את הטיפולים לנגישים יותר למרות שלא מדובר בינתים בטיפולי הקרנות.
"הסיפור שלנו מתחיל בעקבות האירועים הקשים של 7 באוקטובר", אומר פרופ' גל מרקל, מנהל מרכז דוידוף לטיפול ולחקר הסרטן. "בשלב מאוד מוקדם, הבנו שבין כל האתגרים המטורפים שנאלצנו להתמודד איתם בפרספקטיבה שלנו בעולם הסרטן, יש אתגר מאוד מורכב מבחינת המפונים כי לאילת הגיעו למעלה מ-60 אלף בני אדם, מה שהכפיל את אוכלוסיית העיר, כולל חולי סרטן שמטופלים בכל מיני מקומות בישראל, מה שמצריך את הרצף הטיפולי. חברנו לבית החולים יוספטל, שם היה אשפוז יום אונקולוגי אבל באופן מאוד קטן וצנוע שפעל למען התושבים המקומיים במקור והופעל באופן מאוד מוגבל. ההקמה הצריכה מעבר על 250 פרוטוקולים והכשרת הצוותים, וזו הייתה עבודה שארכה כמה שבועות כדי להפוך את אשפוז היום הזה לסניף של דוידוף. לאט לאט תושבי אילת מתחילים לגלות שהם לא חייבים לנסוע עד לפתח-תקווה אלא יכולים לקבל את הטיפול והמעקב לו הם זקוקים".
קפיצת מדרגה משמעותית
בתשובה לשאלה מדוע השירותים הללו לא ניתנו עד עכשיו הוא משיב: "אני לא יודע מהן הסיבות, אבל אני חושב שיותר מרגש לראות איך אנחנו מביאים את המרכז לפריפריה. אנחנו עושים את זה נטו מתוך ציונות, כי אנחנו רוצים שאנשים יקבלו נטו את מה שהם מקבלים באזור המרכז". יש להדגיש כי על אף היוזמה החשובה, תושבי אילת עדיין מתמודדים עם היעדר שירותים רפואיים חשובים וגם תמריצים שניתנו בעבר לרופאים ורופאות על מנת להביאם לעיר לא הצליחו לתת מענה למצוקת כוח האדם בבית החולים.
![פרופ' גל מרקל (צילום: אלעד מלכה) פרופ' גל מרקל](https://ynet-pic1.yit.co.il/cdn-cgi/image/f=auto,w=740,q=75/picserver5/crop_images/2023/06/14/S1i11McPwn/S1i11McPwn_283_47_440_587_0_medium.jpg)
למהלך הנוכחי אחראים גם ד"ר עידית פרץ וד"ר מתי זיו, סגן מנהל יוספטל. ד”ר יפה אשור, מנהלת בית החולים יוספטל: “ההתגייסות של רופאי בילינסון לצד פעילותם הנמרצת של צוותי יוספטל, הם נדבך נוסף בפעילות של בית החולים יוספטל והנהלת כללית לקידום מטרה לאומית משותפת - חיזוק מערכת הבריאות באילת והבטחת בריאותם ורווחתם של תושבי העיר והסביבה”. לדברי אלי כהן, מנכ"ל הכללית, "הגעת רופאי המרכז האונקולוגי דוידוף ליוספטל מהווה בשורה גדולה לתושבי אילת ומהפכה של ממש בתחום הטיפול האונקולוגי הניתן ביוספטל. זהו צעד חשוב בצמצום הפערים בין אילת למרכז הארץ וקפיצת מדרגה משמעותית בתחום שירותי הבריאות בעיר".
גלי כהן, חולת סרטן תושבת אילת: "הייתי צריכה לנסוע למרכז במשך כל הטיפול עד הניתוח. המציאות הייתה שהייתי חייבת להישאר במרכז והילדים נשארו לבד במשך חודש. זה קושי לא נורמלי לעזוב ילדים בבית, ואתה חייב את בן הזוג בשביל תמיכה. אתה משאיר הכל מאחורה ומקווה שהכל בסדר"
צוות נעים, מחבק ומשפחתי
החולים מברכים על המהלך – אך לא שוכחים את המציאות המורכבת של התמודדות עם מחלה קשה במציאות של שירותי בריאות מוגבלים. אחת מהם היא גלי כהן, בת 45 ואמא לארבעה מבאר אורה, שאובחנה עם סרטן השד בחודש נובמבר. "אין לנו שום טיפול באילת ולכן הייתי צריכה לנסוע למרכז במשך כל הטיפול עד הניתוח", היא מספרת. "הייתי צריכה להגיע הרבה מאוד למרכז כי הייתי צריכה להגיע לפלסטיקאי, אונקולוג וכירורג שד. המציאות הייתה שהייתי חייבת להישאר במרכז והילדים נשארו לבד במשך חודש. זה קושי לא נורמלי לעזוב ילדים בבית, ואתה חייב את בן הזוג בשביל תמיכה. אתה משאיר הכל מאחורה ומקווה שהכל בסדר".
לדבריה, "עכשיו מדובר על שינוי משמעותי. העובדה שאני יכולה ללכת לטיפול במרחק 20 דקות נסיעה ממני ולא ארבע שעות היא משמעותית. מי שמגיע לפה רואה שהמקום נהדר, עם צוות נעים, מחבק ומשפחתי. הם שם, גם הצוות של יופסטל וגם הצוות של בילינסון. עבורי זה שינוי משמעותי, וזה מאפשר לי לנהל שגרה כלשהי".
אבי אלטרס, בן 65 מאילת, מתמודד עם סרטן המעי קרוב לשנתיים. "הייתי מטופל בבית החולים בילינסון", הוא מספר. "זה היה כרוך בטיסה כל שבועיים וחזרה באותו יום. בהתחלה החזרה לא הייתה נוראית אך בהמשך החומרים מתישים אותך. יכולתי לדרוש שהחומרים יישלחו לפה, אבל לא רציתי לאבד את הרופאה שלי בבילינסון.
“כשהתחילה המלחמה והיו בעיות בטיסות העברתי את הטיפולים לאילת עוד לפני שבילינסון הגיעו לכאן, אבל יש תופעות לוואי ואני צריך רופא אונקולוג שיבין מה לא בסדר ויטפל מיידית. כשהם הגיעו, נוהלי העבודה השתנו והכל התחיל לפעול בצורה אחרת. זה צעד נהדר שהעלה את הרמה. תושבי אילת מקבלים פחות מתושבי המרכז ומתים יותר, ולכן המהלך של בילינסון חשוב. יש לנו עכשיו מחלקה אונקולוגית ברמה של המרכז, ואני אסיר תודה על כך".
פורסם לראשונה: 00:00, 14.08.24