הליגה הלאומית מתחממת: מחזור אחד חלף בשלב הפלייאוף ומאבק העלייה נפתח מחדש כאשר כפר קאסם ובני ריינה שוב איבדו נקודות, כשהדולקות אחריהן, הפועל פ"ת וסקציה נס ציונה, צמצמו פערים. בתחתית, הפועל ר"ג ועירוני רמה"ש הצליחו מעט לברוח מהקלחת, כאשר בית"ר ת”א/בת ים השיגה ניצחון משמעותי על עפולה שסיפק לה משב רוח של תקווה.
אך לצד ההצלחות של קבוצות הצמרת, אי אפשר להתעלם מקבוצת אדומים אשדוד, או יותר נכון מהשחקנים ומהצוות המקצועי בראשותו של יאיר אזולאי המנהל המקצועי, שמאמן את הקבוצה ביחד עם עידן שריקי. בעונה בה הם חוו כ"כ הרבה קשיים בדמות בעיות כלכליות והפחתת נקודות, הם הצליחו להעפיל לפלייאוף העליון בעונת הבכורה בליגה הלאומית ולהראות שדווקא כשיש קשיים, החזקים מתגלים.
בראיון מיוחד למדור "לאומית במוקד" מדבר יאיר אזולאי, האיש החזק במועדון, על העונה המאתגרת שעוברת על הקבוצה, הרגעים מאחורי הקלעים אשר עיצבו את העונה ועתיד המועדון.
יאיר, כמה גדולים השחקנים הללו שהם מצליחים לבלוט ככה כשברקע יש בעיות?
"הם ענקיים במלוא מובן המילה. הם הביאו המון פעמים תעצומות נפש והוכיחו מנטליות טובה וזה המפתח לכל סוד ההצלחה למעשה. משכנו אותם לכיוון הזה ואני שמח שהם הפכו את זה הלכה למעשה. יותר מכך, אם בעוד שלושה או ארבעה משחקים נוספים לא היו לנו בעיות דרמטיות, אולי היינו עם עוד כמה נקודות. אבל באופן כללי, אנחנו מרוצים ממה שעשינו".
כמה קשה היה לעבור את העונה הזאת? היו שבועות ללא אימונים, כשהיה ספק אם אפילו תופיעו למשחקים.
"בוא נגיד שכל מה שעברנו לא שייך לכדורגל מקצועני, לא שייך לנורמלי ואי אפשר לשחק כדורגל ככה. בגלל זה עצם ההישג של העפלה לפלייאוף העליון הוא ענק. כל מה שקרה זה לא נורמלי לשום ליגה, לא רק לליגה הלאומית. אתה לא יכול יום לפני משחק או בשבוע שאתה מתכונן למשחק, להתעסק כל הזמן בקטע הכספי. כן מתאמנים היום או שלא. היו שבועות ומשחקים עם חיסרון של שניים או שלושה אימונים באותו השבוע. אבל אני יכול להגיד לך שיש גם את הצד השני: אתה יכול לעשות הכול נכון ולהיות מועדון מסודר עם כספים בשפע ולא להצליח. מועדון כדורגל צריך שקט תעשייתי ולא היה לנו את זה בהרבה מקרים. כשהיה שקט, הוכחנו שהכול בסדר וממשיכים. גם כשלא היה טוב, היו לנו המון שיחות מנטליות והוכחנו שבדשא קובעים היכולת, הלב והנשמה. הכסף לא משחק בדשא. הפכנו את הקשיים מתירוצים לאתגר וזה סוד ההצלחה מבחינתנו".
ספר קצת על שיתוף הפעולה בינך לבין עידן שריקי?
"קודם כל אנחנו גם חברים טובים וגם עובדים ביחד בבית הספר לכדורגל. יש לנו המון שיחות ושיחקנו גם ביחד. לכל אחד יש את החשיבה שלו ואנחנו כל הזמן מחליפים דעות. לפעמים אנחנו גם מתווכחים וזה בסדר ולא תמיד נסכים על הכול. אבל אנחנו תמיד יודעים להגיע לעמק השווה. בשריקי יש דבר מאוד מיוחד: הוא כל הזמן משדר אופטימיות, לפעמים אפילו מוגזמת. גם אני אופטימי, אבל לפעמים אני ריאלי והוא תמיד חיובי וחייכן וזה חשוב מאוד למערכת שיש לה אחד כזה עם אנרגיות. הוא ווינר לא קטן ולא פראייר, אני לוקח המון מהעצות שלו. זה נכון שמישהו צריך להכריע ולהחליט אבל הוא יודע לתת את הכבוד הזה וזה לא מובן מאליו. זה סוד ההצלחה שלנו".
אבל מה חלוקת התפקידים?
"בגדול, מה שאני עושה בקבוצה מאז תחילת העונה ושנתיים אחורה זה ניהול מקצועי. אבל ברגע שרוני אוואט עזב, היה צריך מישהו שייכנס לעמדת המאמן. לא יכולנו להביא מאמן מסיבה כלכלית, וכל מאמן שהיה בא לפה, לא היה מצליח להתמודד עם מה שעברנו. רק איש מערכת שמכיר את הקבוצה ואוהב את המקום ואפילו יש לו זיקה. אחרת אי אפשר לקבל את מה שהיה פה".
"זה לא כמו שני מאמנים כי אנחנו לא מאמינים בזה. אנחנו לא עושים מחצית מחצית, זה לא כמו דראפיץ’ וברדה. אבל זה שיתוף פעולה שגם לא זהה למאמן ועוזר מאמן. זה תהליך שמתבצע ביחד באופן מלא, אבל כשצריך להכריע באימון, אני שם. יש לנו את ההתייעצות, אבל אני זה שמשתדל לקחת את ההכרעה. אני תמיד אומר שאי אפשר להצליח לבד: יש לנו צוות מדהים כמו מאמן הכושר יוסי פחימה ומאמן השוערים גיא סאלם".
אם נדבר עליך: עברת השנה ממנהל מקצועי למעין מאמן. החלטת אם אתה רוצה לפתוח בקריירת אימון או להישאר כמנהל מקצועי?
"מבחינת הקטע האישי שלי, זו שאלה קשה שאני גם שואל את עצמי. כשאתה מצליח, כולם אומרים לך שאתה מאמן טוב וזה מחמיא ונותן לך מוטיבציה שאתה יכול להיות מאמן מצוין. גם השחקנים נותנים פידבקים וזה כיף, אי אפשר לשקר. המתח של לפני משחק בתור מאמן זה לא אותו המתח של מנהל מקצועי וזה גם משהו שצריך להגיד. כשאתה מכין מקום כמנהל מקצועי, זה כרוך בעבודה אחרת וזה סגנון אחר. לא ייעדתי לעצמי להיות מאמן ואני שואל את עצמי לגבי זה יום ולילה. עוד לא קיבלתי את ההחלטה עם עצמי. אם ארצה להיות מאמן באופן מלא, אני רוצה להיות שלם עם ההחלטה הזאת וללכת עליה במאה אחוז. אני לא רוצה לקבל החלטה לא נכונה ושאני לא שלם איתה. אתה צריך לדעת לפני שאתה לוקח את זה, שיש תקופות לא טובות וכישלונות. לא יהיה לי עוד הרבה זמן לחשוב, זו החלטה שצריכה ליפול בקרוב".
מה המטרה של הקבוצה לפלייאוף?
"אני אגיד לך מה שאמרתי לשחקנים בתחילת השבוע: ‘עשינו דברים מדהימים ולא נורמליים שכל המדינה מדברת על זה, אבל זה לא יהיה שווה כלום אם עכשיו נדעך ונסיים במקום השישי או השביעי. אנחנו ספורטאים שרוצים לנצח בכל משחק ורבים על כל כדור באימון’. למעשה, אנחנו צריכים לכוון הכי גבוה שאפשר. אם אפשר לנצח שישה משחקים בפלייאוף אז זה יהיה סרט שעוד לא קרה. גם כשהפסדנו, תמיד ניסינו לשחק כדורגל התקפי. את אדומים אשדוד תמיד כיף לראות".
אתם יכולים להפוך לקבוצה הבכירה בעיר אשדוד?
"צריך להבין, מ.ס אשדוד הוא מועדון שקיים מעל 20 שנה בכדורגל הישראלי. הוא נוצר מחיבור של הפועל ועירוני אשדוד. היה חיבור מדהים בשנים הראשונות עם כמויות של קהל, אבל בשנים האחרונות מאז שנפתחו אדומים אשדוד ועירוני אשדוד, הקבוצות קפצו מהר למעלה ואף אחד לא ציפה שנגיע תוך חמש או שש שנים לליגה הלאומית ונהיה בפלייאוף העליון. אם נהפוך לקבוצה הבכירה? אני חושב שהכול עניין של כסף. אם יש לך בעל בית חזק שמשקיע ואתה עושה את הדברים בצורה נכונה, אתה יכול להעפיל לליגת העל ולתת פייט. קל זה לא יהיה, כי יש להם ותק של 20 שנים מעלינו. אבל אם נהיה בליגת העל, הקהל יהיה איתנו. החוכמה היא לא להגיע רק לליגה הראשונה, אלא להישאר שם. תראה את חדרה, כמה שנים היא נשארה שם? זה גם מועדון שהיה בליגה א' לא מעט שנים".
בוא נחזור לעונה הלא פשוטה מחוץ למגרש. כמה חששתם במהלך העונה מהורדת נקודות שתפגע בכם?
"אתה נוגע בנקודה שחווינו ואני מרגיש כאילו זה קרה אתמול. הייתה לנו הורדת נקודות (שתי נקודות על אירוע איסמעיל עמאר) והודיעו לנו על זה כמה שעות לפני משחק מול כפר קאסם בבית. אתה צריך להביא את השחקנים לפיק הכי גבוה, באנרגיה הכי טובה ובמצב רוח הכי טוב ובמקום זה אתה נכנס לחדר ההלבשה וכולם מדברים על זה. גם בצד החיובי, כשהחזירו לנו בהמשך שוב את שתי הנקודות, אמרתי לשחקנים (גם זה קרה ביום של משחק מול אום אל-פאחם) שזה יכול להפוך ליום היחיד בקריירה שלהם בו הם יכולים לצבור חמש נקודות ביום אחד. לאחר מכן, לפני תחילת הפלייאוף הורידו לנו שוב נקודה, אבל זה היה כבר לא רלוונטי כי הבטחנו את הפלייאוף באופן סופי".
היה חוסר ודאות סביב נושא הפירוק, לא פחדת שהעונה שלכם תיהרס?
"פחדנו שיורידו לנו תשע נקודות. עשינו חשבון באותה נקודת זמן שדיברו על הורדת הנקודות שנרד למקום ה-15. אמרתי שאם עושים לנו את זה, זה יפרק לנו את השחקנים. שלא כולם מוכנים לזה ולא מגיע לשחקנים על כל מה שהם עשו, לשחק בתחתית במקום על אור הזרקורים בפלייאוף העליון. זה גם לשנות את סגנון המשחק. אצלנו במערכת בוא נגיד ש-99% מהחבר'ה לא רצו שיורידו לנו את הנקודות השנה".
אתה חושש מעתיד המועדון?
"ברור שכולנו חששנו שהקבוצה הלכה להליך כלכלי. אנחנו עדיין חוששים וכרגע כשאני מדבר איתך, אני לא יודע מה יהיה. הקבוצה תחת פירוק ומלווה (עוה"ד ליזה חדש) ואנחנו אמורים להתחיל במינוס תשע נקודות בעונה הבאה. לא לשם רצינו להגיע, אבל אנחנו אף פעם לא מאבדים תקווה. יש פה מקום טוב, עם מחלקת נוער טובה. השחקנים יכולים להעיד על המקום, שאם הוא יסתדר כלכלית, זה מקום שאנשים ירצו לחתום בו לשנים. אני מקווה שיגיע משקיע ויהיה בסדר".
ואם לא?
"אז זו בעיה לא קטנה ואני מקווה שלא נגיע לשם. פה אני נדבק לאופטימיות של עידן שריקי. אני לא יודע אם הקבוצה הזאת יכולה להימחק כי יש לה קהל תומך, המון אנשים שאוהבים אותה ומתנדבים ללא שכר במטרה לעזור. אבל בוא נגיד שקל זה לא יהיה אם לא יהיה משקיע. ידענו גם השנה שנלך לעונה קשה ועשינו דברים נפלאים וקל וחומר זה יהיה קשה בשנה הבאה. זו תהיה העונה הכי קשה. אבל שוב, צריך לעשות את הדברים בצורה נכונה. זה לא מבטיח כלום, אבל זה נותן סיכויים טובים".
כמה זה מתסכל שעל המגרש עשיתם עונה נפלאה, אבל אם תשאל אדם רנדומלי על אדומים אשדוד, הוא יזכור את הבעיות?
"תשמע, זה מבאס מאוד, אפילו מאכזב ולא קל. אבל אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להתמודד עם זה. זה מבאס ואי אפשר להגיד שלא, כי אתה רוצה תמיד להיות באור חיובי ואתה רוצה שתהיה לך קבוצה עם שם טוב. אנחנו עושים דברים מקצועיים טובים וגם אם ניכשל, אנחנו מעדיפים שזה יקרה בפן המקצועי ולא מחוצה לו. אני מקווה בשביל המקום הזה, שזו הייתה מעידה ויזכרו רק את הדברים הטובים ולא השליליים".
בוא נדבר על הספונסר לשעבר, רוני חג'ג', שהוא בן אדם שקרוב אליך מאוד ואתה מאוד מעריך אותך. מאז אותו מקרה עם ראשל"צ, הוא נכנס למחתרת ואף עזב.
"זה לא עניין של להיכנס למחתרת. אגיד לך את זה ככה: רוני הוא איש שלא אוהב לדבר לתקשורת, הוא לא אוהב לצאת החוצה. גם אם יצאו פעמים שהוא יצא מוחצן, הוא בחור בן 30, בעלים של קבוצה ומדברים עליו כבעל הרבה כסף. זה לא שכיח, אז מדברים עליך. הקבוצה הגיעה לפירוק אז מסתכלים על השורה התחתונה. אבל צריך גם להבין שהגענו לליגה הלאומית בזכות כספים שהגיעו ממנו ולא מעט. נחתו פה שחקנים מהשורה הראשונה בכדורגל: שלומי ארבייטמן, אבירם ברוכיאן, אוהד קדוסי. בוא נגיד שרוני לא פראייר, הוא יודע מה לא היה טוב אבל גם את הדברים הטובים אי אפשר לקחת לו".
לא עדיף לו לבוא ולדבר?
”אני בטוח שביום מן הימים הוא ידבר, כי היו מקומות שהוא כן דיבר אבל אני מקווה שיהיה אפשר לתפוס אותו ולדבר איתו על הכול. אני לא חושב שיש לו מה להסתיר. אני יכול להגיד לך שגם אם כביכול יצא שהקבוצה הגיעה לפירוק, זה כי רוני לא יודע ללכת בקטן, אלא רק בגדול. שאתה הולך בגדול, יש לך רמת סיכון. כל שקל שנכנס פה עד היום, כולל היום בשעה שאני מדבר איתך, זה כסף של רוני חג’ג’. הערבויות בבקרה אלו ערבויות שלו כספונסר. הערבויות שחילטו? זה כספים שלו. לא קיבלנו תקציב מהעירייה. יש לנו תקציב מובטח מהעירייה אבל בפועל לא קיבלנו שום פעימה שלו. אם היינו מקבלים את ההקצבות מהעירייה בזמן הנכון, לא היינו מתפרקים".
אז למה הוא עוזב? אולי הוא נבהל מזה שהיה הד סביבו?
"אני לא חושב שהוא נבהל מההד שהיה סביבו. אתה מוציא כספים בכמות רבה כ"כ ובסופו של דבר אתה נתפס באור שלילי? אז אתה שואל את עצמך למה אתה צריך את זה. זה שהוא אוהב את הקבוצה וזה שהוא עוזר בשקט? זה קורה. גם לו יש אמוציות בחיים והכדורגל לפעמים מביא אותנו לאמוציות אבל אני מאמין בו שהוא יכול לעשות דברים יפים. אני יודע כרגע שהוא לא נמצא, אבל אני לא יודע אם זו המילה האחרונה שלו בכדורגל הישראלי ובאדומים אשדוד בפרט".
הוא לא מעורב בכלל?
"הוא לא מעורב ביום-יום אבל הוא כן מתקשר לשאול ובודק מה קורה. יש לו רגש מיוחד לקבוצה הזאת, הוא כן מתעניין. אם יש מישהו שהוא שואל אותו משהו, זה אותי. הוא תמיד מעודד ומפרגן לי ולשחקנים".
אנשים ניסו לצייר אותו באור שלילי, כאדם מפוקפק.
"אלו שטויות במיץ עגבניות. מדובר בבחור טוב בעל לב רחב. שחקנים אהבו ואוהבים אותו מאוד. צריך לעשות את ההפרדה בין ספונסר שצריך לתרום המון כספים ולממן אותה. אז נכון שכולם אומרים שהוא היה צריך לדעת שהוא יממן אותה, אבל הוא לא ידע שאף אחד לא יעזור לו. אני מכיר את רוני, אם אנשים רוצים לקחת אותו למקום מפוקפק, אז שיעשו מה שטוב להם. גם אם היו דברים בעייתיים בהקשר שלו, זה היה בעבר. בשנים שהוא איתנו, הוא רחוק מזה ולא מרגישים את זה. מרגישים בחור צעיר שאוהב את הקבוצה ורצה לעזור לה. הוא נתן את המקסימום".
“במאני טיים הפן המנטלי בא לידי ביטוי”: שיחה עם המומחה
בחזרה לקרבות הדרמה: שישה מחזורים לתום העונה, נראה שהמתח שמלווה את הליגה לאומית מגיע לנקודת רתיחה. בני ריינה וכפר קאסם, הובילו את הטבלה ונראו בדרך הבטוחה להעפלה היסטורית לליגה הבכירה, אך דעכו למעט לאחרונה, אולי בשל הלחץ. גם בתחתית, ללא ספק, הניסיון ישחק תפקיד ובעיקר ההתמודדות עם הפן המנטלי.
לשם כך, שוחחנו עם המאמן המנטלי הבינלאומי איתן עזריה, שזכה ב-3 אליפויות רצופות כמאמנה המנטלי של הפועל ב״ש ובאליפות כמאמנה המנטלי של מכבי חיפה. עזריה התייחס בשיחה עם ONE לכך ומנה את הדגשים החשובים.
"רגעי המאני טיים זה השלב בעונה שבו הפן המנטלי בא לידי ביטוי בצורה הכי משמעותית שיכולה להיות”, אמר. “משום שזה לא שהשחקנים שכחו לשחק כדורגל, אלא כי עכשיו הם צריכים לשחק את אותו הכדורגל תחת הלחץ לספק תוצאות ברגע האמת - ואין לחץ גדול יותר מהידיעה שכל פעולה יכולה להכריע גורל של עונה שלמה, וברגעים האלה כל השדים יוצאים: הפחד לפשל מול כולם, לא לעמוד בציפיות, ומה אחרים יגידו, מה יכתבו, ואז הרגליים כבדות, הפה מתייבש, כל טעות מוציאה אותך מאיפוס, כל הערה מהקהל מרגישה כמו משקולת על הלב. והדרך לאליפות ועליית ליגה עוברת דרך ההתגברות על כל החסמים הללו. קבוצה חזקה מנטלית היא קבוצה שהמאמן שלה הצליח להביא את השחקנים לרגע האמת במשחק במצב נפשי שאנחנו קוראים לו ‘עוררות אופטימלית’. לא לחוצים מדי מהמעמד מצד אחד ובו זמנית לא שאננים מדי מהמעמד, במצב נפשי מאוזן. והכלל הוא פשוט: עוררות אופטימלית מובילה לביצוע מקסימלי. והאומנות היא לווסת את הלחץ הטבעי שהמועדון מצוי בו לשם.
1. “מגדיל ציפיות מגדיל חרדות: מבחוץ חושבים שלהיות בפסגה זה להיות בשיא הביטחון אבל זה לא מדויק כי פסגה מביאה איתה לחץ מובנה וציפיות שיכולות לשחק בראש אפילו לשחקנים הכי מנוסים. אחרי הזכייה באליפות הראשונה עם הפועל ב"ש החגיגה הייתה גדולה, ובעונה השנייה הלחץ רק עלה כי הציפיות שיש על קבוצה אלופה הן אדירות, כי אחרי שאתה אלוף אז ‘פחות מאליפות שווה כישלון’ - ועכשיו צריך לשחק עם הטייטל הזה שמרגיש כמו משקולת. לכן חייהם של האלופים וקבוצות בפסגה קשים יותר מחייהם של אלו שלא בפסגה, כי הלחץ הנפשי לשמור על המעמד בפסגה עלול לשחוק, ואם לא מנהלים אותו נכון, באופן טבעי עלולה להיות קריסה בביצועים".
2. “המאמן כמנטור: כדי לעשות את זה, המאמן הוא הראשון שצריך להיות מאוזן. השחקנים מחליטים עד כמה להאמין בעצמם לפי הפרצוף וההתנהגות של המאמן בשנייה שנכנס למתחם. המאמן הוא הלידר ולידר יכול להנהיג ולהוביל או לעורר פחד וחשש. השחקנים מרגישים הכל, ומדברים ביניהם על הכל - הם לא פראיירים. ולכן האימון הראשון שצריך להיות כאן זה של המאמן על עצמו - אימון באמונה וביטחון. בשלבי הכרעה של עליית ליגה המאמן צריך להיות מספיק משוגע כדי לתקשר לשחקנים עתיד שעדיין לא קרה ולהאמין בו. בכל רגע נתון, באימון, לקראת משחק, במהלך משחק. המסר צריך להיות ש’הולכים לעשות את זה’. אם המאמן לא יאמין בזה ולא יתקשר את זה, השחקנים יהיו כמו עדר בלי רועה. זה נקרא ‘לחיות את העתיד בזמן הווה’. האם זה מבטיח עליית ליגה? לא. אבל בלי להכניס מסרים אמיצים בשיחות אישיות וקבוצתיות עם שחקנים, מסר חד וברור שהולכים לעשות את זה, אין סיכוי לעשות דבר גדול".
3. “ברגעי משבר אל תמרחו את השחקנים בערבי גיבוש ו’על האש’ הם לא קונים את זה (וגם אתם לא): במאבקי עלייה או תחתית, כשמאבדים גובה או כשנכנסים לאתגרים, יש נטייה לנסות לפתור את הבעיות בערבי גיבוש כמו ארוחת ״על האש״ אצל אחד השחקנים או בהרצאת מוטיבציה, זה נחמד אבל לא ממש יעיל, ופה חשוב להבין את ההבדל בין לכידות משימתית אל מול לכידות חברתית, המחקרים מראים שהדרך לקבוצה מלוכדת לא עוברת בגיבוש חברתי אלא ע"י לכידות משימתית. במילים פשוטות: אל תעשו על האש, אלא תשפרו את החיבור המקצועי וההבנה של כל שחקן לתפקיד המקצועי שנדרש ממנו בזמן משחק. בשלבי הלחץ, יש נטייה שגויה לגבש את החבר'ה על ידי ארוחה, הרצאה, סרט או על האש אצל אחד השחקנים, אבל בפועל גיבוש חברתי לא מבטיח הצלחה קבוצתית, המסר של המאמן והצוות צריך להיות הפוך: ‘אתם לא חייבים להיות חברים מחוץ למגרש, אבל על המגרש אתם צריכים להיות מה שאני מבקש מכם להיות’. ולצערי הרבה מאמנים לא מנוסים נוטים ומנסים לגבש את החבר'ה. המטרה בשלבי הכרעה זה לא להפוך את השחקנים לחברים, אלא להפוך אותם לקבוצה מאומנת. אם בסוף הם יהיו חברים? סבבה, אבל באנו לעלות ליגה ולעשות אליפות ולא להיות חברים”.
4. “לא להתבייש לנהל שיחות קשות: בשלב הזה צריך להסתכל לקושי בעיניים, לייצר שיחות פתוחות ולפעמים קשות (אישיות וקבוצתיות) ולשאוף שהשחקנים ידברו, כי אין בעיה שפותרת את עצמה לבד. אליפות ועליית ליגה לא גונבים - לוקחים”.
5. “מסרים מעשיים: מאמן על זה מאמן שלא מניח שהשחקנים יודעים מה לעשות. הוא מוודא שלכל שחקן ומערך יש בהירות והבנה מה בתאכלס התפקיד דורש ממנו. כמו שמלמדים ילד בן שש פס ביום הראשון בחוג כדורגל, כך השחקנים זקוקים להכוונה משום שהלחץ של רגעי הכרעה הוא כזה שמסוגל להזיז גם את השחקנים המנוסים ביותר מהפוקוס בו הם צריכים להיות. אזהרה: השחקנים שלכם לא יגידו לכם שהם לא יודעים ולא מבינים מה עליהם לעשות. הם יעשו לכם ‘כן’ עם הראש באסיפה גם אם הם לא מבינים כי הם לא יסתכנו בלפגוע בתדמית המקצועית שלהם וזה דווקא הסימן שאתם צריכים לקחת אותם ולהסביר להם מה צריך לעשות במשחק, תרדו לפרטים, קחו שחקנים אישית - אל תשאירו את התואר ליד המקרה. ומשום שרמת הלחץ של השחקנים בשמיים, השחקנים צריכים שיגדירו עבורם באמצעות הוראות פשוטות את מקומם ותפקידם המקצועי במגרש - זה נקרא ביטחון על ידי הצבת מטרות”.
יובאנוביץ: "יש צ'אנס, זה תלוי בנו"