יותר משבוע נותר עד לטקס נעילת המשחקים האולימפיים, אבל כבר עכשיו ניתן לקבוע – זו האולימפיאדה המוצלחת בתולדות ישראל, לפחות לפי מספר המדליות, לא פחות משש. את הכסף לא סופרים במדרגות, זה נכון, אבל כמות המדליות שבהן זכתה המשלחת עד עתה מבהירה כי גם חוסר הצלחה בימים שנותרו לא ימנע את הקביעה – ספורטיבית, פריז 2024 הייתה טובה לישראל.
ישראל שלחה לפריז משלחת שקרובה מאוד לזו שהייתה הגדולה בתולדותיה - בטוקיו. אז, לפני שלוש שנים, היו 90 ספורטאים במשלחת והם הביאו הישגים חסרי תקדים - שתי מדליות זהב (של לינוי אשרם וארטיום דולגופיאט), עוד שתי מדליות ארד (אבישג סמברג ונבחרת הג'ודו) ובסך הכול מספר מדהים של 20 גמרים (גמר מוגדר כמקום בשמינייה הראשונה או העפלה לגמר בענף שבו יש כזה, כמו אתלטיקה ושחייה).
6 צפייה בגלריה
![לניר, הרשקו וראובני (צילום: Clive Mason/Getty Images, REUTERS/Andrew Boyers, הוועד האולימפי הישראלי) לניר, הרשקו וראובני](https://ynet-pic1.yit.co.il/cdn-cgi/image/f=auto,w=740,q=75/picserver5/crop_images/2024/08/03/r1ukG3oYA/r1ukG3oYA_0_0_850_479_0_x-large.jpg)
![לניר, הרשקו וראובני (צילום: Clive Mason/Getty Images, REUTERS/Andrew Boyers, הוועד האולימפי הישראלי) לניר, הרשקו וראובני](https://ynet-pic1.yit.co.il/cdn-cgi/image/f=auto,w=740,q=75/picserver5/crop_images/2024/08/03/r1ukG3oYA/r1ukG3oYA_0_0_850_479_0_x-large.jpg)
לניר, הרשקו וראובני
(צילום: Clive Mason/Getty Images, REUTERS/Andrew Boyers, הוועד האולימפי הישראלי)
אחרי מחצית הדרך בפריז, אפשר לערוך סיכום ביניים. היום (שבת) קיבלנו שתי מדליות בגלישת רוח, כולל הישג מטורף בניגוד לכל התחזיות המוקדמות בענף, כשתום ראובני, שלא זכה במדליה באליפות עולם או אירופה קודם לכן, הפך לאלוף אולימפי. זה קרה 20 שנים אחרי שהמאמן שלו, גל פרידמן היה לאלוף האולימפי הראשון של ישראל. רגע לפני השיוט של ראובני, אלופת העולם בגלישת רוח שרון קנטור סיימה שנייה בגמר, 16 שנה לאחר שמאמנה שחר צוברי זכה במדליית ארד כגולש, והפכה לאישה הישראלית הראשונה שמביאה מדליה בשייט.
את היום הגדול ביותר בתולדות הספורט הישראלי חתם ארטיום דולגופיאט, האלוף האולימפי מטוקיו, שזכה הפעם במדליית הכסף בתרגיל הקרקע. דולגופיאט ביצע תרגיל פנטסטי בגמר בפריז, חף מטעויות רציניות, וזכה בציון של 14.966. הוא הפך בכך לספורטאי האולימפי הישראלי המעוטר בהיסטוריה עם מדליות זהב וכסף. המתעמל וגולש הרוח גל פרידמן הם הספורטאים הישראלים היחידים שזכו בשתי מדליות אולימפיות בתחרות אישית.
משפחתה של שרון קנטור חוגגת את המדליה
(צילום: עידו ארז )
בג'ודו, ענבר לניר ורז הרשקו היו הראשונות שמעפילות לגמרים אולימפיים מאז יעל ארד ב-1992, וגם הראשונות אחריה שזוכות במדליית כסף, ופיטר פלצ'יק זכה בארד - אף שכלל לא היה מדורג בשמינייה הראשונה.
היבול של הענף, שלוש מדליות אולימפיות, היה הגדול אי פעם, וגם ההפסד הצפוי של הנבחרת למארחת המעולה צרפת בתחרות הקבוצתית כבר בשמינית הגמר – לא פגם יותר מדי. מלבד המדליסטים, רק גפן פרימו (מקום שביעי) עלתה לרבע הגמר, הרבה בגלל שהיא הייתה היחידה פרט ללניר והרשקו שהגיעה כמדורגת לפריז. לאורן סמדג'ה, שהדריך את הנבחרת למרות שבנו עומר ז"ל נפל לפני קצת יותר מחודש בעזה, הייתה זו מדליה אולימפית שלישית כמאמן, בנוסף לארד שזכה כג'ודוקא בברצלונה.
מאמן נבחרת הגברים בג'ודו, אורן סמדג'ה, לאחר מדליית הארד של פיטר פלצ'יק
(צילום: נדב צנציפר )
גם בשחייה היו הישגים, אבל הכוכבת הגדולה דווקא אכזבה. אנסטסיה גורבנקו, שהגיעה לפריז אחרי זהב שלישי ברציפות באליפות אירופה, קיוותה לעלות לכל גמר במשחים שבהם התחרתה, ואולי אפילו להתקרב לפודיום ב-400 מ' מעורב – אבל סיימה בלי גמרים, לעומת שניים בטוקיו. היא כן העפילה לשלושה חצאי גמר, אבל דיברה בכנות על הלחץ עקב הקהל הרב, והעובדה שהדברים "לא מתחברים" לה.
ההישג הגדול היה של נבחרת השליחים ב-4X200 מ' חופשי, שעלתה לגמר האולימפי וסיימה תשיעית, הרבה בזכות הופעה נהדרת של גל כהן גרומי. הוא עלה אתמול לחצי הגמר ב-100 מ' פרפר, וחצאי גמר נוספים רשמו גם רון פולונסקי (פעמיים), דניס לוקטב ומירון חרותי. הסך הכול, גמר אחד ושמונה העפלות לחצאי גמר, הוא שיא ישראלי נוסף.
היבול המדהים יגדל?
בטהיטי הרשימה גולשת הגלים ענת ליליאור, שעברה את שלב הבתים לפני שהודחה בשמינית הגמר. נקודת אור אחרת הייתה ליהיא רז, שסיימה במרחק מקום אחד מהעפלה היסטורית בקרב-רב בהתעמלות. גם העפלה לגמר הקבוצתי ברכיבה על סוסים נכללת בטור הזכות הארוך.
לראשונה מאז 1976, ובפעם השלישית בכל הזמנים, נכללה נבחרת כדורגל ישראלית במשלחת – אבל אחרי ההישג המדהים שבעצם ההעפלה, במשחקים עצמם הנבחרת של גיא לוזון לא הרשימה. תיקו מול מאלי והפסדים לפרגוואי ויפן הובילו לסיום הדרך כבר בשלב הבתים. חסרונם של ענאן חלאילי ודניאל פרץ (לכל הטורניר) ושל רוי רביבו (לשני משחקים, עקב פרשת הכרטיס האדום) לא עזר.
בסיוף (יובל פרייליך הודח בסיבוב הראשון), בטריאתלון (רק מקום 37 לשחר שגיב), בקליעה (סרגיי ריכטר סיים 33), באופני הרים (תומר זלצמן דורג 29) בחץ וקשת (מיכאלה משה ורועי דרור הפסידו בשלב הנוקאאוט הראשון), בבדמינטון (מישה זילברמן ניצח במשחק אחד והודח בשלב הבתים) לא היו ציפיות רבות – וגם לא הצלחות.
בכל מקרה, היבול המדהים של המדליות יכול בהחלט לגדול בקרוב. נבחרת ההתעמלות האמנותית מועמדת למדליה, והפתעות יכולות להגיע מדריה אטמנוב שמתחרה ביחידות, מהשיט (נועה לסרי וניתאי חסון פתחו טוב ב-470, גל צוקרמן ודור זרקא יתחרו בקייט) מהטקוואנדו (אבישג סמברג), מאופני מסלול (מיכאל יעקבלב), מהמרתון (מארו טפרי ולונה צ'מטאי סלפטר הם הבולטים) ואולי אפילו מרוכבי הסוסים, שישתתפו בתחרות האישית.
במספר הגמרים אנחנו עדיין רחוקים מהיבול העצום שהושג בבירת יפן, אבל בנתון זה השתווינו לשיא מלפני טוקיו – תשעה גמרים, בסידני 2000. בימים שנותרו בוודאי שהמספר עוד יעלה ובכל מקרה הסיפור המרכזי הוא המדליות, והשיא המדהים שאיש לא צפה לפני תחילת התחרויות.