באפריל חגגה נועה קירל את יום הולדתה ה־22 בלילה רומנטי עם הבוי־פרנד תומר הכהן בסוויטה מפוארת עם בריכה פרטית, ג'קוזי וסאונה – וכמובן עוגת יוניקורן שחיכתה לה בחדר – במלון גורדוניה בקיבוץ מעלה החמישה. אם אורחת כמו קירל היא סמן למלון מפנק בסטייל, אז כן, גורדוניה נמצא בקטגוריית העל של מלונות היוקרה בארץ, כדוגמת בראשית, כרמים, פרא ועוד. על הפרויקט אחראי גדי פריבר, שחברת הניהול שלו "כרם מלונות" מפעילה מאז 2016 את גורדוניה ואת מלון יערים במעלה החמישה, וב־2020 שכרה גם את אלמא בזכרון יעקב, המלון המיתולוגי ששימש בעבר הרחוק בית הבראה של ההסתדרות ונמכר ללילי אלשטיין, ממשפחת מייסדי חברת טבע. אלשטיין שיפצה אותו בהון עתק ולאחר מספר שנים של הפעלה עצמית השכירה אותו ב־2019 לפריבר, שהשקיע 10 מיליון שקל בשיפוצו. לפני חצי שנה סיים פריבר השקעה של 20 מיליון שקל במלון גורדוניה, שבמסגרתה נוספו לו 16 סוויטות, והיום יש בו 40.
פריבר לא עוצר, ובעשור הקרוב הוא מתכנן להקים ולנהל עם שותפים עוד תשעה מלונות פרימיום בערים שונות, כולל אילת. אחד מהם יהיה המלון היוקרתי שמקימה חברת דוגל בחוף גולן בכנרת על חורבותיו של הלונה־גל המיתולוגי שנסגר לפני שנתיים. פריבר נחשב לסוג של ילד פלא בעולם המלונאות — אחד שעשה את כל המסלול מלמטה עד הפסגה. הוא התחיל כבל־בוי, היה מנהל קבלה והתקדם עד לתפקיד של מנכ"ל רשת פתאל. עכשיו הוארוצה לעשות את זה בדרך שלו.
היית 11 שנים מנכ"ל מלונות פתאל, עד 2010. איך הגעת למלונות יוקרה?
פריבר: "לפני שבע שנים, לאחר תקופת צינון אחרי שעזבתי את פתאל, פנה אלי אפרים קרמר, בעלי סוכנות הנסיעות אשת טורס. הוא רצה להיכנס גם למלונאות, והקמנו יחד חברת ניהול. המלון הראשון שלקחנו בשכירות היה יערים במעלה החמישה, שהיה בבעלות משפחת נקש. במתחם היו מגורי העובדים, שהיו במבני אבן היסטוריים. בתיאום עם נקש החלטתי להסב חלק מהם לסוויטות יוקרה. התחלנו בשמונה סוויטות עם בריכה צמודה לכל אחת, ולאחרונה הוספנו סוויטות. גם את המלון עצמו, שהיה מלון פשוט לקבוצות, הפכנו לסוויטות יוקרתיות. מבנה אבן נוסף שהיה במתחם ושימש בעבר הרחוק בית הבראה לעובדי מפעלי ים המלח, השכרנו לרשת סלינה. אחר כך פתחנו את גורדוניה, ואז החלטתי שהולכים רק על מלונות חמישה כוכבים תחת המותג גורדוניה. גזרתי על עצמי רק פרימיום".
כרגע העתיד נראה קודר, האטה כלכלית, אי־ודאות שלטונית, איומים בטחוניים, ההייטק מפחית פינוקים לעובדיו – אתה לא חושש להשקיע מאות מיליוני שקלים במלונות? הטראומה של המלונות מתקופת הקורונה עוד טרייה.
"באמונה שלי המהפכה המשפטית לא תעבור, ואני מקווה שבקרוב הכל יירגע. עברנו תקופה קשה בקורונה ולמדנו לחיות עם זה ועם המחזוריות שמאפיינת את הענף. אחרי הקורונה חווינו בום במלונאות, ועכשיו שנת 2023 פחות טובה: הישראלים התחילו לצמצם, יש פחות תיירים ופחות אנשי עסקים מחו"ל. אבל בניגוד למסעדות שנסגרות בעשרות, איזה מלון את מכירה שנסגר? אנחנו מתכננים לטווח ארוך. אנשים מחפשים היום מלונות למבוגרים עם בריכה פרטית, זה טרנד בכל העולם. האירוח בגורדוניה לא קונבנציונלי, זה אירוח רחב לב, יש לאונג' לאורחים, המשקאות חופשיים גם באמצע הלילה. ותתפלאי, לא הכל בנוי על תיירים, אלא גם על מכרזים של הצבא, המשטרה, השב"ס, שזכאים פעם בשנה לשני לילות במלון פרימיום. גם מלונות כמו בראשית וכרמים משתתפים במכרזים האלה. ויש גם משלחות של ארגונים יהודיים, ובר מצוות וחתונות. במלון בחוף גולן בכנרת יהיה לי אולם כנסים שמתאים לאירועים של 1,000 איש. אנחנו גם ממוקמים בנקודות לא שגרתיות – לא בערים הגדולות, אלא בזכרון יעקב, מעלה החמישה, חוף גולן. אלו מקומות עם סיפור. היום מלון בלי סיפור זה לא מעניין".
אתה מתכנן מלונות לעשירים שעולים 2,000 שקל לילה. כמה קהל יש לזה?
"זה פשוט לא נכון. זה לא לעשירים. אני רואה את הקהל שמתארח אצלנו – באים אנשים שאני מתחייב לך שהמשכורת שלהם רגילה. לא תראי אצלי בחניה פורשים ומרצדסים. אבל כולם רוצים להיות חברים במועדון שנראה כאילו הוא רק לעשירים. זה קהל רגיל שרוצה להרגיש שהוא מסוגל לזה ושגם הוא שייך למועדון. אני פונה למעמד ביניים שרוצה להרגיש שהתקדם ומרשה לעצמו לחגוג יום הולדת, יום נישואים, בסטייל. באלמא אנחנו מפעילים גם מועדון של זאפה עם הופעות. אני מודה ללילי אלשטיין שבנתה שם את אולם המופעים מהטובים בעולם באיכות האקוסטיקה (שבמקור נבנה כאולם קונצרטים – נ"ז) עד כדי כך שהיא דאגה שמיזוג האוויר יהיה מתחת למושבי הקהל, כדי שהרעש לא יפריע למוסיקה".
מבל־בוי למנכ"ל
פריבר (58), גרוש ואב לשלושה, חי בתל־אביב, והוא הבעלים והמנכ"ל של רשת גורדוניה, שכוללת את גורדוניה, יערים ואלמא. הוא גדל בירושלים ובגיל 16 עזב את בית הספר והתחיל לעבוד כבל־בוי במלון המלך שלמה בירושלים. הוא עבד שם כשנתיים. בצבא שירת בנ"מ, ולאחר השירות החל במסלול בזק של קידום שהביא אותו להיות בגיל 27 מנהל המלון הצעיר בארץ. הוא התחיל שוב כבל־בוי, הפעם במלון רמדה רנסנס בירושלים, שם התקדם להיות מנהל קבלה. משם הדרים למלון הוד ים המלח, ובו התקבל כמנהל קבלה והתקדם עד לתפקיד סמנכ"ל המלון. בגיל 25 חזר לרמדה רנסנס בירושלים בתפקיד מנהל מזון ומשקאות. שנתיים אחר כך, הפך למנכ"ל מלון נירוונה ים המלח.
הוא עבד בתפקיד כשלוש שנים, ותוך כדי לקח שיעורים פרטיים והשלים בגרויות. בגיל 30 הבין שהוא רוצה לעבוד כמנכ"ל מלון באחת מרשתות המלונות הבינלאומיות. אלא שברשתות דרשו שיעבוד קודם כסמנכ"ל. הוא התראיין אצל דוד פתאל, שהיה אז מנכ"ל מלונות אפריקה ישראל, והתקבל לתפקיד סמנכ"ל במלון קראון פלזה בירושלים. לאחר שנה הפך למנכ"ל המלון החדש קראון פלזה ים המלח (היום מלון וורט). כשפתאל החליט לפתוח רשת מלונות משלו, הוא לקח את פריבר כמנכ"ל הרשת כולה, עוד לפני שהוקם המלון הראשון. אחרי 11 שנים, החליט פריבר שאינו רוצה לעסוק במלונאות יותר. הוא פרש ועבד כיועץ תיירות בכמה חברות, עד שב־2015 הקים אפרים קרמר את "כרם מלונאות" וצירף את פריבר כשותף וכמנכ"ל החברה, המחזיק ב־30% מהמניות.
איפה תקים מלונות חדשים?
פריבר: "את המלונות החדשים נבנה מאפס. ברובם השטח יהיה בבעלות של אחרים, ואנחנו נקים את המלונות ונשכור אותם מהם ל־25 שנה. אני לא מלונאי קונבנציונלי, אני יודע להבטיח לבעלי הנדל"ן תשואה גבוהה, על ידי מחיר גבוה לחדר. לפני שלוש שנים פגשתי שני קבלנים מחדרה וקיסריה, בעלי החברה הציבורית עמרם אברהם, שבבעלותם שבע קרקעות לבניית מלונות. הקמנו איתם חברת ניהול, שתנהל את המלונות שיקומו על הקרקעות שלהם: נקים מלון בקיסריה, ליד נאות גולף; באילת נקים שני מלונות על חמישה דונם במתחם שדה התעופה הישן; בנתניה נקים שני מלונות – על שטחו של בית הקלנוע אסתר וברחוב גד מכנס; בראשון־לציון נקים מלון במתחם יקבי כרמל לשעבר; ובגבעת אולגה נבנה על הים. נבנה גם באשדוד מלון על הים, ובמצפה רמון מול המכתש. ב־2025 נפתח את המלון בחוף גולן, שיהיו בו 150 סוויטות חד־קומתיות עם בריכה פרטית כדוגמת גורדוניה. הריסת הלונה־גל כבר בוצעה והבנייה החלה. מ־2026 נפתח שני מלונות כל שנה. אנחנו נהיה הרשת היחידה בארץ שלה רק מלונות יוקרה".
השבוע דיווחה רשת סלינה, שהתפרסמה בכל העולם כחלוצת ההוסטלים לנוודים דיגיטליים, על פיטורי 350 עובדים וסגירת חמישה מלונות אחרי הפסד של 198 מיליון דולר ב־2022. מאז שהונפקה, בשווי של 1.2 מיליארד דולר, צנח שוויה ל־148 מיליון דולר. ומדובר בחברה שנחשבה לממציאת קונספט ייחודי. זה לא מרתיע?
"יש רשתות מלונות בישראל שמנסות לשחזר את ההצלחה של פתאל – להתחיל בקטן ולהרים במהירות אימפריה מתוך מטרה לצאת בהנפקה ולקבל שווי דומה לזה של פתאל (החברה הונפקה ב־2018 לפי שווי של 3.8 מיליארד שקל – נ"ז). הן מתחילות לאסוף מלונות בקצב מטורף – מלונות לא רווחיים ולא מנוהלים – רק כדי להגיע למסה לצורך ההנפקה. ואני אומר לך, כמי שעבד מההתחלה אצל ועם דוד פתאל: אנחנו הלכנו עקב בצד אגודל. 20 שנה פתאל עבד עד שהגיע להנפקה, ואם מישהו חושב שאפשר להצליח בלאסוף כל יומיים מלון ולהפסיד כסף, הוא טועה. אי־אפשר להוסיף 20 מלונות בשנה ושהניהול יהיה מוצלח. אולי כשיש לך רשת של 300 בתי מלון ואתה בולע 20, זה נספג, אבל לא כשאתה בולע יותר ממה שיש לך".
אתה מתכוון למלונות בראון, שרכשו עשרות מלונות ביוון ובחו"ל, ולסלינה? אילו רשתות אתה כן מעריך?
"אני לא רוצה להתייחס בשם. אני מעריך את רשת ישרוטל, אטלס, פרימה, דן, רשתות ותיקות ומנוהלות היטב. אתה רואה אצלם את הדרך, בניגוד לאלה שנמצאים במרוץ למיליארד. סלינה מכרה למשקיעים 'חלום' בדומה לאדם נוימן עם Wework, שהתרסקה (נוימן שותף בסלינה מתחילת דרכה – נ"ז). יש רשתות שלוקחות דוגמה מנוימן. בדיעבד המודל שלו היה לפתח, לפתח, לפתח, ולהפסיד מיליונים תוך כדי תנועה. מלונאות זה לא הייטק, מלון אחד קיים של הרשת לא יכול לתת תזרים ל־20 מלונות חדשים שאתה עוד צריך לשפץ ולפתח, וכל זה במימון בריביות גבוהות. אני לא אומר שאלו שהשקיעו בהם הם מטומטמים. יש פה עניין של שיווק ומכירת חלום. צריך להודות שכולנו היינו המומים בהתחלה מ־Wework והמודל החברתי החדשני שלה. הרעיון נשמע גאוני, וגם היה מצליח אם היו פותחים רק שני מתחמים לשנה, ולא שוכרים כמו נוימן כבר בהתחלה משרד אדריכלים בלונדון עם מאות אדריכלים לתכנן את 300 המתחמים הבאים. מי שלא מקצוען בענף לא מבין כמה זה עולה לתפעל של בית מלון, הם רואים רק את החלום. בהייטק מישהו פיתח תוכנה מצליחה, ותוך שנה הוא יכול לעשות אקזיט במיליארדים. במלונאות לדעתי לוקח 15 שנה עד האקזיט.
"אני מעריך שבשנתיים הקרובות נעשה גיוס בקרב מוסדיים, כדי שנוכל להמשיך לפתח את החברה. אנחנו מציעים מצד אחד את הגב של השותף שלי קרמר, שהוא בעלי אחת מחברות הנסיעות הגדולות בענף, שיכול לנתב קבוצות וכנסים למלונות, ומצד שני את חברת המלונאות שלנו, שכל מלונותיה יהיו חדשים לגמרי. היום עלות בניית חדר מלון נעה בין 1 ל־1.5 מיליון שקל, אבל היתרון במלון חדש הוא שאין עלויות תחזוקה כמו בישנים. לדוגמה, בחוף גולן יהיו קירות מאבני בזלת, זה חיסכון עצום לטווח ארוך – אין שריטות, אין צורך לצבוע, אין סדקים. היום אני יודע לבנות מלונות שגם עוד 20 שנה ייראו טוב".
האורח שגנב טלוויזיה
איך אתה מרגש אורחים מהסוג שיש להם בבית כבר הכל?
"לא באתי לבנות מלונות לאלה שיש להם הכל וגרים בכפר שמריהו, למרות שגם הם מגיעים. זה מלון לזוגות שמציע חופשה בלי ילדים ושירות שאולי אין להם בבית, ואין להם גם את הנוף שלנו להרי יהודה. עיקר הקהל הוא דווקא מעמד ביניים, שרוצים להרגיש מלכים ליום אחד. אני לא בונה יותר מלונות רגילים בדיוק מהסיבה שחדר במלון כבר לא מרגש את מי שיש לו דירה מרווחת. אנחנו בונים מלונות עם בריכה לכל חדר ומציעים פרטיות לזוגות, עם לאונג' שאתה יכול להתפנק בו 24 שעות עם שפע מזון ומשקאות שאין במלונות אחרים. במלונות העירוניים שנבנה באילת ובנתניה יהיו בריכות שחייה רק למבוגרים, טרקלינים רק למבוגרים, ולמרות שזה מלון לכל המשפחה יהיו קומות רק לזוגות ועוד. המלונות החדשים בעולם נבנים עם קונספט כזה או אחר, כדי להעניק לך חוויה שאין בבית. כל הרשתות כמעט בונות מלונות עם בריכות פרטיות, למשל. גם בישראל מתחילים להתפתח בנושא".
מה המלון הכי מרשים שהתארחת בו?
"יש לי שלושה: Silo בקייפטאון, מלון עם 24 חדרים שהפך למוזיאון לאמנות מודרנית מרוב היצירות על הקירות. השירות ל־24 החדרים ניתן על ידי 150 עובדים. המלון השני הוא Alila Villas Uluwatu בבאלי. כל המלון, עם בריכות שחייה מהממות, יושב על מצוק מעל הים. לכל חדר יש משרת אישי שאיתך 24 שעות – מקניות מחוץ למלון ועד הסעה לים. המלון השלישי הוא 'הנגינג גרדנס' בבאלי, מלון סוויטות ששייך לישראלי ניר פרץ. זה מלון 7 כוכבים עם בריכות תלויות ש'מרחפות' מעל הג'ונגל. בארץ המועדפים עליי הם בראשית ושחרות סיקס סנסס".
מה התקרית הכי ביזארית שהייתה לך עם אורחים?
"אורח גנב טלוויזיה מהחדר. למחרת נכנס החדרן ולא הייתה טלוויזיה. פנינו למשטרה וקיבלנו אותה בחזרה. לא יודע מה הוא חשב לעצמו".