הצל שלי ואני: בראיינט מול ג'ורדן
בזמן שדור שלם שינן את המשפט "BE LIKE MIKE", רק אחד הצליח להיות כזה. אחרי מרדף של כמעט שני עשורים, מספר 24 בצהוב-סגול הצליח לעבור את מספר 23 באדום-לבן. לרגל המאורע ההיסטורי והעלייה למקום השלישי בכל הזמנים בנקודות, זה הרגע לעצור, להביט לאחור, לספור את השיאים ולשאול פעם נוספת, אולי אחרונה – מי גדול יותר? לדירוג העוצמה אין ספק
זו היתה סתם עוד קליעת עונשין סטנדרטית. כזאת שקובי בראיינט קלע כבר אלפי פעמים בקריירה הארוכה שלו. בפעם המי יודע כמה הוא שמע את הצליל המיוחד הזה בו כדור הגומי הכתום משפשף את רשת.
היו לו נקודות חשובות מאלה, דרמטיות יותר, יפות יותר, ווינריות יותר. אבל קליעת העונשין הפשוטה הזו שנקלעה תוך כדי משחק, עוד משחק בקריירה הארוכה והבלתי רגילה של 19 עונות – היתה הסימבולית מכולן. הוא חלף על פני מייקל ג'ורדן בכמות הנקודות ועלה למקום השלישי בכל הזמנים, מאחורי קארל מאלון וקארים עבדול ג'אבר.
המרדף האינסופי הזה שמלווה אותו מאז ימיו הראשונים בליגה, למעשה מאז המפגש הראשון שלו במשחק האולסטאר של 1998 עם מייקל ג'ורדן, רשם הלילה פרק נוסף. הפעם מוצלח עבורו. נכון, הוא שיחק יותר משחקים, יש לו פחות טבעות וכל מה שתגידו נכון - אבל הבוקר הזה שייך למספר 24 בצהוב-סגול. זה שעבר את מספר 23 באדום-לבן.
- לפני או אחרי ג'ורדן? בראיינט בעשרת המטביעים בכל הזמנים
- לפני או אחרי ג'ורדן? בראיינט בעשרת הצמדים הגדולים אי פעם
ויהי בימי מלכות קובי
"BE LIKE MIKE". זה המשפט המזוהה ביותר עם כוכב שיקגו בשנות ה-80 וה-90. משפט שהוטבע בפרסומת לחברת משקאות והיה סמל לדור שלם. דור ש"ניסה להיות כמו מייק". כולם אמרו את המשפט הזה, כולם חזרו אחריו, אבל רק אחד, שחקן אחד בלבד בדור שלם, הצליח להיות "כמו מייק" - קוראים לו קובי בראיינט.
כשבראיינט הגיע ל-NBA ב-1996, זו הייתה הליגה של מייקל ג'ורדן. הכוכב של שיקגו רשם זה עתה את העונה המלאה הראשונה שלו מאז הפרישה, זכה בתואר ה-MVP, באליפות והוביל את מי שנחשבת לקבוצה הגדולה בכל הזמנים, עם מאזן מדהים בעונה הסדירה של 10-72.
בראיינט היה שייך לדור הצעירים שחלמו לשחק יום אחד בליגה הטובה בעולם והופנטו מול מסך הטלוויזיה מהביצועים של ג'ורדן. זו הייתה תקופה בארה"ב בה רואים בערב משחק של הוד אוויריותו, ולמחרת בבוקר, בחצר בית הספר, מנסים לשחזר את המהלכים.
ומהרגע הראשון בליגה של הילד בן ה-18 שבכלל נבחר בדראפט על ידי שארלוט הורנטס והועבר בטרייד תמורת ולאדה דיבאץ' להוליווד, זה היה העתק-הדבק למייקל ג'ורדן. ניסה ללמוד ממנו כל דבר אפשרי, גם במפגשים הספורים ביניהם.
הריצה חזרה להגנה עם הידיים בגובה המרפק, הכדרור, הזריקה תוך כדי סיבוב, משחק הפוסט, המחוות הקולניות, הטראש טוק, הג'אמפ שוט המושלם, ההטבעה עם הלשון בחוץ, חגיגות האליפות עם הרגליים משתוללות באוויר, התחרותיות והמבט. המבט הזה שמאיים לחסל כל מי שעוד בדרכו בדרך לעוד שתי נקודות. בדרך לעוד ניצחון.
שניהם סובלים מאותה "קללה". זו שלא נותנם להם מנוח, יוצרת בתוכם סערה של תחרותיות בלתי מתפשרת שדוחפת אותם עד לקצה. על שניהם עבר אותו כישוף.
ההשוואת בין בראיינט לג'ורדן מהוות תפאורה לליגה כבר 19 שנים. הרוב כמובן לא יחלקו שעל פי מספר הטבעות, כמות סלי הניצחון והמדד של "מי היה כאן קודם", הקרב הזה הוכרע לטובתו של השור. אבל הפייט שנתן, ונותן, "הממבה השחורה", העניק לנו רק עוד מקום לשאלות, לוויכוחים, לחלומות ולפנטזיות על השאלה "מי טוב יותר?". בדיוק התמצית המזוקקת ממנה עשוי הספורט.
קובי הוא מייקל, ג'ורדן הוא בראיינט
כולם היו שיאיי
אבל הטיפוס למקום השלישי בכל הזמנים בנקודות והמעבר על פני מייקל ג'ורדן, הם רק חלק אחד, גדול וחשוב אך אחד, מרשימת שיאים בלתי נגמרת שאת חלקה הגיע הזמן לפרט:
מלך האולסטאר: הכי הרבה זכיות (ארבעה תארי MVP, יחד עם בוב פטיט), הכי הרבה נקודות (271), הכי הרבה סלי שדה (111), הכי הרבה ריבאונדים בהתקפה במשחק אולסטאר (10).
מלך העונה: הכי הרבה בחירות לחמישיית העונה הראשונה של הליגה (11, יחד עם קארל מאלון), הכי הרבה בחירות לאחת משלוש חמישיות העונה (16), הכי הרבה בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (9, יחד עם ג'ורדן, גארי פייטון וקווין גארנט).
מלך הזריקות: הכי הרבה החטאות בהיסטוריה, הכי הרבה שלשות במשחק אחד (12, יחד עם דוניאל מארשל), הכי הרבה שלשות בפלייאוף (882), הכי הרבה זריקות בפלייאוף (4,499).
מלך הלייקרס: הכי הרבה נקודות, דקות, סלי שדה, זריקות, שלשות, זריקות לשלוש, החטאות, קליעות עונשין, החטאות עונשין, חטיפות, איבודי כדור וניצחונות בתולדות הלוס אנג'לס לייקרס. יותר מג'ר ווסט, יותר ממג'יק ג'ונסון, יותר מקארים עבדול ג'אבר.
הסגולה האמיתית
אבל בניגוד למה שנהוג לחשוב, המרדף של בראיינט הוא לאו דווקא אחר השיאים, הוא אחר הניצחונות. והכבוד. "אנשים שחושבים שאני אובססיבי עם השיאים והנקודות, פשוט לא מבינים אותי", אמר לפני חודש בראיינט. "הם לא מקשיבים לי. זהו מיתוס. אם באמת הייתי מתייחס רק למספרים, אם באמת הייתי מנסה רק לשבור שיאים, הייתי הולך לקולג' ולא מגיע ל-NBA מהתיכון. הייתי מגיע למקצוענים בשל יותר ורושם מספרים גדולים על ההתחלה ולא יושב על הספסל בשנים הראשונות שלי בליגה".
10 הרגעים הגדולים בקריירה של קובי בראיינט
כולם ודאי יעלו כעת את הטענה כי קובי בראיינט עבר את מייקל ג'ורדן ורשם את כל השיאים, כי הוא שיחק כל כך הרבה משחקים. אך הסגולה הזו שניתנה רק לאחדים, היכולת להישאר בטופ כל כך הרבה זמן ולהיראות בגיל 36 כמעט כמו שהיית בגיל 22, היא מעוררת השראה. ועל כך, בעיקר על כך, יש להעריך את קובי בראיינט.
האיש שבמהלך כל הקריירה שלו היה עבורנו כל מה שביקשנו ממנו שיהיה: אם רצינו שיהיה הנבל, הוא עטה על עצמו את מסכת האיש הרע. אם רצינו שיהיה הקדוש, הוא עטה על עצמו את המסכה המחויכת של סופרסטאר. וגם כשרצינו ממנו להיות מייקל ג'ורדן, הוא לבש על גבו את גלימת "האלוהים" ונראה כמעט כמוהו.
אבל רק כמעט. כי תמיד החיקוי יהיה קצת פחות טוב מהמקור. תמיד.
אוהבים NBA? שיאים? עקבו אחר עמוד הטוויטר של שרון דוידוביץ' , או הצטרפו לעמוד הפייסבוק "אוי דוידוביץ'" .
![צילום: gettyimages צילום: gettyimages](https://images1.ynet.co.il/PicServer4/2014/12/13/5754360/57543593978942183103no.jpg)