זכר לחורבן
"כשהעולם עמד מלכת" מודל 2008 מצחיק שלא במתכוון ומגוחך להכעיס. תוסיפו לזה את פניו חסרות ההבעה של קיאנו ריבס ומסרים אקולוגיים מתישים וקיבלתם מבקר קולנוע מאוד לא מרוצה
הדבר הכי משכנע ב"כשהעולם עמד מלכת" הוא הופעתו של קיאנו ריבס בתפקיד האיש מכוכב אחר. פניו חסרות ההבעה והאקזוטיות, ששימשו אותו בהצלחה בתפקידיו כסידהרתא ב"בודהא קטן" ומנהיג דתי בעולם וירטואלי ב"מטריקס", מסייעות לו לעבור גם כמי שבא להשמיע דברי תוכחה יגעים באוזני האנושות כולה.
זוהי גירסה מחודשת לסרט מד"ב מ-1951 שביים רוברט ווייז ובו התריע חייזר בשם קלאטוּ מפני הסכנות הטמונות במלחמה הקרה ובשימוש הבלתי אחראי בנשק אטומי. היה זה גם אחד הסרטים הראשונים שבהם עוצבו החוצנים כמי שבאים הנה בשליחות של רצון טוב ולא על מנת לכבוש את כדור הארץ (ע”ע “מלחמת העולמות” מ-1953). הגיבור שם (בגילומו של מייקל רני) מגיח מהצלחת המעופפת כשהוא נראה כאחד האדם, ומלווה ברובוט מחמד העונה לשם GORT, רק כדי למצוא עצמו בהמשך נרדף על ידי סוכנים פדרליים. שלושה עשורים מאוחר יותר יחווה חוצן קולנועי קטן וחסר ישע חוויה דומה, וסיפורו יסחף אחריו את כל העולם.
ריבס. חייזר שהוא נביא זעם
"כשהעולם עמד מלכת" מודל 2008 נושא עמו מסר אפוקליפטי חד משמעי – כדי להציל את כדור הארץ יש להשמיד את האנושות. זו שבחוסר אחריותה מחוללת נזק אקולוגי בלתי הפיך. אין גם טעם להזהיר, שכן בני האדם אינם מסוגלים להשתנות, גם אם הם יודעים שמהלכיהם יובילו לאובדנם. מוקדם יותר השנה ניפק אמ. נייט שמאלן את נבואת הזעם שלו ב”ביום שזה יקרה” הכושל, שבו מפנה כדור הארץ את חרון אפו כלפי מחריביו. אלא שלעומת מה שפה הולך, נדמה סרט האימה ה"ירוק" ההוא כפסגה אינטלקטואלית.
על הדרך מתוודע קלאטוּ לאלמנה צעירה (ג'ניפר קונלי) ובנה החורג, השחור (ג'יידן סמית, הבן של). הנ"ל היא אסטרו-ביולוגית, שבתחילת הסרט מזומנת, בצורה מאיימת למדי – יחד עם מדענים-מומחים נוספים – לזהות מהו החפץ המעופף הבלתי מזוהה הזה, שבסופו של דבר נוחת בלב סנטרל פארק. אגב, הסיטואציה הזו, שמציגה את פניה הדיקטטוריות של אמריקה אינה בלתי אפקטיבית, כמו גם הניסיונות הארטילריים להשמיד את GORT (פה רובוט עצום מימדים), שמזכירים את מלחמתו של הצבא היפני בגודזילה. אחרי הכל, זה סרט שמבקש מאיתנו, הצופים, לקבל בהבנה את ההשמדה הצפויה של כולנו.
ריבס וקונלי. מחוות מגוחכות
כן, גם "כשהעולם עמד מלכת" הוא סרט המציין את דמדומי עידן בוש ומתריע מפני מדיניות אנטי-סביבתית שסופה כליה כלל אנושית. במצב עניינים שכזה נחוצה התגלות דתית – בואו של קלאטוּ, כמובן, שממש כמו נביאי הזעם התנ"כיים מבשר על סופו הקרב של העולם. ההיבט הנוצרי שמלווה את דמותו של קלאטוּ – שבסרט חווה לידה מחודשת ומביא לגאולה של האנושות כולה – לא נעדר גם מהגרסה המקורית. שם, בהתהלכו בין בני האדם, הוא משתמש בשם ג'ון קרפנטר – ראשי התיבות של השם, JC, כוללות גם התייחסות למקצועו של ישו. אבל מה שהיה נוכח במרומז בקלאסיקה של ווייז, הופך למחווה מגוחכת בסרט הנוכחי.
המסר הפציפיסטי של פעם הומר עתה בהטפה אקולוגית. אבל הסרט ההוא היה רציני (ותרם לכך הצילום הכמו תיעודי של סצינות רבות, במיוחד זו שבה העולם אכן עומד מלכת). זה שלפנינו, בבימויו של סקוט דריקסון ("השדים של אמילי רוז") – מצחיק שלא במתכוון. הנה, למשל, בוגר "מונטי פייטון" ג'ון קליז בתפקיד אלברט איינשטיין, ולראות אותו מחשב נוסחאות סבוכות בעזרת לוח וגיר – נו, אלוהים ישמור. במצב העניינים הזה נדמית השורה המפורסמת מהסרט המקורי “Klatuu barada nikto”, שנשמעת אגב כלום גם כאן, יותר כמו קריאה לעזרה.
![](https://images1.ynet.co.il/PicServer2/28102008/1744269/kiano-geyden-smith_a.jpg)